Змова у структурі співучасті у злочині - Кваша, О.; Резнік, Я. (Історико-правовий часопис, 2018)
У статті обґрунтовано, що змова – це іманентна властивість та структурний елемент співучасті. Структура співучасті у злочині – це система рольових, функціональних і суб’єктивних зв’язків між співучасниками, які вступили у змову і взаємодіють з метою досягнення єдиного злочинного результату й реалізації власних цілей у межах групових. Змова може бути попередньою, коли відбувається між співучасниками до початку виконання об’єктивної сторони злочину. Інший вид змови, не попередню, запропоновано умовно називати ситуативною. Ситуативна змова при співучасті має місце, коли діяльність одного виконавця приєднується до діяльності іншого (інших) виконавця вже в процесі вчинення злочину, але до його закінчення.